-Tenke seg at jeg har en headhunter! -Rekrutterer.
Unnskyld. Jeg vil vite hva som fins der ute.
-Hva ser du etter? -Jeg vet ikke riktig.
Jeg har hatt samme jobb i over 20 år. Det er ensformig.
Jeg begynner å bli gammel og vil ha en ny utfordring.
Det er mye å velge mellom. Jeg har gått ned ni kilo også...
Det er aldri for sent å begynne på noe nytt.
-Kanskje... -Jeg tenkte...
Er det ikke bedre å ta vare på det man har?
Hvis man mister det, har man kanskje ingenting igjen.
Da kan man bare dvele ved sin anger og vente på å dø.
Jeg lurte bare på hva som fins der ute...
Tenk om det ikke fins noe der ute.
Det var bare en tanke.
Fy søren! Er dette granitt? Det ser ut som det.
Det er en uvanlig fin detalj i et så billig, nyrenovert hus.
Glatt og solid granitt...
Den som renoverte huset, har gjort en jævla bra jobb.
Skal dere legge inn bud? Det skal jeg.
-Robert? -Er du mekleren?
-Slutt med det der. -Hva da?
Slutt å snakke om å legge inn bud. Du har gjort en god jobb.
-Men la meg selge det. -Det selger seg selv.
-Det selger seg selv! -Slutt. Det er uprofesjonelt.
-Har du fått noen bud? -Jeg sier ifra.
Jeg har et tilbud til deg, søta. Og da mener jeg ikke huset.
-Kutt ut. -Det var bare et lite ordspill, Vic.
Slipp deg løs litt. Du elsker jo sånt!
Du skjemmer deg ut, Robert. Gå nå.
Hvis jeg ville få ballene knust, hadde jeg blitt hjemme.
Hvordan har du egentlig, Robert?
Jeg erter, tøyser, spøker litt... Vi ses senere, da.
Fint å se deg igjen. Håper at du får et bud.
Har dere sett granitten på kjøkkenet? Den er jævlig bra.
-Hei. Robert DuFresne. -Vær så god og sitt, Mr. DuFresne.
Robert... Rob.
-Nei, ikke Rob. Jeg heter Robert. -Robert.
Hei.
-Herregud... -Frances? Robert?
-Vi har problemer med tillit. -Ja.
-Du kan stole på meg. -Hvordan kan jeg stole på deg?
Jeg vil prøve å finne verktøyet for at du skal kunne stole på meg igjen.
Ok...
Hva kreves det for å finne det?
-En tidsmaskin, kanskje. -Det hjelper ikke. Eller hva?
Hvis jeg skal kunne stole på henne igjen,-
-må jeg få greie på hver eneste lille detalj-
-om utroskapen hennes med den franske jævelen.
Hvordan vil det hjelpe?
Jeg vil ikke tro at jeg vet sannheten og så fem år senere-
-bli overskylt av en dritthaug med løgner.
Fortell hver eneste lille detalj nå.
Greit. For det første er han ikke fransk.
Kutt ut. Alvorlig talt? Jeg snakket jo med ham på telefonen.
"Hvordan fikk du nummeret mitt?"
Skal vi virkelig begynne med å lyve?
Jeg velger å overse det der. I det store og hele...
Hvordan...? Vil du stille spørsmål, eller?
Eller skal jeg bare...
...beskrive det for deg?
-Hvor mange ganger? -Hva da?
Du vet hva jeg mener.
Hvor mange ganger hadde du samleie med hans franske penis?
30...32 ganger...
I helvete?!
-Hadde dere sex 32 ganger?! -Hvordan skal dette hjelpe?
Jeg hadde forestilt meg et tall.
Det var faen ikke 32. Det var mye lavere!
-Hva hadde du forestilt deg? -To! Herregud... 32 ganger?!
Det var over en lang periode. Og en stund skjedde det ingenting,-
-for jeg visste at det jeg gjorde, var galt.
-Jeg vil ikke høre mer! -Hva skal jeg gjøre?
-Dette var for mange detaljer! -Jeg slutter gjerne. Dette er jo...
-Har du sagt at du elsker ham? -Nei, det har jeg ikke.
Så... Hva ville vært best nå?
Du får ikke uttrykke meninger, men fra et rent medisinsk synspunkt,-
-høres det ikke ut som om de knullet jævlig mye?
Det høres ut som om de knullet jævlig mye.
Nei! Vær så god...
Hva gjør du, Robert?
Jeg trenger tid alene.
Jeg trykket på feil knapp. Trykk på "lukk", takk.
Unnskyld. Min kone og jeg har problemer som omfatter utroskap.
Hun knuller en franskmann.
En annen ting om Robert... Faen ta ham.
Han er et rasende monster som nekter å se din side av saken.
Et monster går ikke med på parterapi.
Skal veggene være beige eller kremfarget?
Man pleier å velge lakkmaling i offwhite.
Greit. Du må knuse ham.
Du kommer til å bli blakk hvis ikke du knuser ham først.
Ingen skal knuse noen.
Det er for sent. Han har allerede begynt.
Først må du flytte fra byen fordi han skal starte et firma.
Så må du ta en elendig jobb fordi han ikke kan forsørge dere.
-Hva er leien på? -Mer enn jeg skulle ønske.
Underholdsbidraget vil dekke den. Det jævla monsteret må betale.
Han er ikke et monster, han er mine barns far.
Da er barna dine halvmonstre, men du får oppdra dem som mennesker.
Under dette linoleumsgulvet kan det finnes et fint tregulv.
-Nei, bare råtten kryssfiner. -Ikke i denne gamle perlen.
Hun har nok fine overraskelser til oss.
Som rustne avløpsrør? De var en fin overraskelse.
Hvem er det som betaler her, Craig?
Hører dere! Riv opp linoleumsgulvet.
Ja vel, da.
Så, Craig... Hva skjer? Hvordan går det?
-Vindusrammene kom ikke i går... -Jeg mener med deg.
-Hvordan går det med deg? -Det er ikke så mye som skjer.
Du er en heldig mann. Vær glad for det, heldige mann.
-Gi meg lanken... -Vi... Ok.
-Kan jeg slå meg ned, amigos? -Ja visst, sjef.
Nei takk.
-Hvordan går det med dere, da? -Det går bra.
Jaså?
Nyt det så lenge det varer. Det er mottoet mitt.
Er du gift, Gabriel? Du vet...
-Nei, har du en kone? -Ja, vi har vært gift i ni år.
Det er ganske bra.
Jeg? Kanskje...
-Jeg har ingen kone...lenger. -Det er tøft å være gift.
Særlig når ens kone...
...gjør knulling med en fransk idiot.
-Herregud... -Dere vet...
-Han kan fikse en pistol til deg. -Hva? Nei, nei.
Men takk likevel, Gabriel.
Pokker! Pokker...
Seriøst...?
Hva gjør du, Lila?
Hvis jeg bader henne, kjenner pappa kanskje ikke allergien.
Da kan han sove med deg, og jeg kan få tilbake rommet mitt.
-Jenta mi... -For et rot!
Jeg er ikke allergisk mot Hannah eller pelsen hennes.
Hva heter det luftbårne...? Jeg er allergisk mot hundeflass.
Skal vi google det? Dette får hun ta hånd om.
-Hei, Barb. Robert DuFresne her. -Vær så god og sitt.
-Hei. -Hei sann.
Frances? Robert?
Det var ikke noe som jeg aktivt søkte.
Det bare skjedde, og jeg tok én dårlig avgjørelse.
Jeg har mange ganger kunnet ta "én dårlig avgjørelse".
-Da er vel du et bedre menneske. -Det er ikke det jeg mener.
-Vent... Hvem da? -Hva mener du?
Hvem har du hatt mulighet til å ta en dårlig avgjørelse med?
-Vil du ha en liste, eller? -Ja.
Hvordan kan dette være relevant? Er det relevant?
Ok.
Her er et godt eksempel: Jeg og en kvinne ble venner.
Med tiden ble vi nære venner.
Vi var nære venner, men aldri på et fysisk plan.
Ved en anledning diskuterte vi følelsene våre for hverandre.
Hun ville ta det et skritt lenger, men jeg visste at det var galt.
Jeg gikk ikke over grensen. Jeg holdt ekteskapsløftet.
-Så du var følelsesmessig utro? -Jeg var ikke utro.
-Men det er vel likevel et svik? -Hva snakker du om?
For meg er følelsesmessig utroskap like sårende som fysisk utroskap.
Hun mener nok at intimitet er intimitet,-
-uansett om det er fysisk eller følelsesmessig.
-Hva snakker dere om?! -Vent litt.
Du snakker om din gamle collegevenn Kathy DeSantis, eller hva?
-Å navngi noen fører ingen... -Nå blir jeg faen meg rasende.
-Jeg sa aldri at det var Kathy... -De snakket støtt på telefonen.
De mailet hverandre og dro til og med på fisketur sammen.
Det var jo en gruppereise...
Jeg ble så klart mistenksom og sjalu.
Da han overbeviste meg om at jeg hadde tillitsproblemer.
-Det hadde du jo! -Jeg begynte til og med i terapi!
Hva var galt med meg, som ble så sint-
-på mannen min og hans platoniske "collegevenn"?
-Vi studerte sammen. -Jeg var mistenksom med all rett!
Han var jo følelsesmessig utro med henne hele tiden!
Jeg var ikke utro! Vi knullet jo ikke!
Og så? Vet du hva?
Jeg vil høre hver eneste lille detalj om jeg skal kunne gå videre.
Jeg trenger å høre hver eneste lille detalj-
-om din følelsesmessige utroskap med Kathy DeSantis.
Akkurat som du ville vite alt om min.
Greit. For det første hadde du rett.
-Det var Kathy DeSantis. -Det vet vi.
-Men ingenting skjedde! -Nei, ikke noe fysisk!
-Hvorfor snakker vi om det, da? -Hvem var det som avbrøt det?
-Det var gjensidig. -Det er det aldri.
Jeg prøvde å være høflig. Det var jeg som avbrøt det.
-Eller jeg var på vei... -På vei?
Til hotellet hennes.
Det er akkurat dette jeg prøver å si.
Hun var i byen med jobben.
Hun inviterte meg til hotellet sitt. Jeg forsto hva det innebar.
Da forsto jeg at jeg måtte slutte å snakke med henne. Det var alt.
-Var det et tårefylt farvel? -Jeg vet ikke.
-Klemmer? Gråt hun? -Nei.
-Det skjedde noe. -Hva skjedde?
Det skjedde noe veldig alvorlig.
Ellevte september-angrepene! Det var det som skjedde. Greit?
Jeg sjekket at hun hadde bra, for hotellet hennes lå i det området.
-Men jeg dro rett hjem etterpå. -Hva?
Det var alt.
Hva?
Jeg spurte deg om støvet på bilen din.
Da sa du at du hadde løpt til Ground Zero-
-for å gi vann til redningsarbeiderne!
Jeg gjorde det! Jeg gjorde det også...
Jeg var jo likevel i området.
Faen heller. Jeg ga ingen vann.
Alle butikkene var stengt. Det var kaos!
Det var vanskelig å kjøpe vann! Jeg fant ingen minibank!
Jeg hørte at bankene sto for tur, så jeg var i fare!
-Jøss! Eller hva? -Jøss...
Helt jævla utrolig...
Fint, hva?
Faen...
Så jeg sa bare: "Utroskap er det jo bare om det er fysisk."
Og de sa: "Følelsesmessig utroskap er like sårende." Bla, bla, bla...
Alt er et helvetes rot, kamerat.
Det verste er at jeg ikke kan snakke med Frances om det.
Jeg har jo vennene på jobben, men som sjef må jeg være sterk.
Jeg har tenkt på å gå i terapi, men hvis alle terapeuter er-
-som den vi går til, er det sløsing med penger.
-Jeg tror ikke engang på terapi... -Robert...
Nick!
Hold kjeft.
-Unnskyld? -Vær så snill, hold kjeft.
Vær så snill.
Unnskyld. Gikk det bra?
Hei, elskede.
-Unnskyld, unnskyld, unnskyld... -Det er ingen fare.
Jeg vet at det ikke var meningen.
Du er ganske dopet. Husker du ikke at Diane prøvde å skyte oss?
Det har rådd en stillhetens konspirasjon rundt ekteskapene våre,-
-men nå holder det for meg.
Det var en ulykke. Jeg burde ikke ha hatt en pistol i huset.
Særlig ikke der den lille gærningen min kunne finne den.
Helvete.
-Jeg prøvde bare å skremme deg. -Det klarte du.
-Du var så slem mot meg. -Ja. Jeg skal slutte å være det.
Den Nick vil ingen av oss ha med å gjøre igjen.
En ting til... Du er som sagt fortsatt høy.
Husk at Diane skjøt mot oss.
Robert! Du ødelegger rusen min. Gå og kjøp en Sprite til meg.
Dette er vondt å se på.
-Hei! -Hei, Barb.
-Bare gå inn. -Hei.
Nick har våknet.
Jeg var og hilste på i morges. Han så ut til å ha det bra.
-Han har gått ned i vekt. -Litt av en måte å gå ned i vekt på.
Jeg skal skrive under på leiekontrakten for kunstgalleriet.
-Hva? -Ja. Det er et fint lokale.
-Det må renoveres litt, men... -Jeg vet ikke, Frances.
Mener du virkelig at det passer å åpne en butikk nå?
Det er et kunstgalleri.
Du bør uansett vente i noen måneder.
Det er viktigere ting å tenke på.
-Hvor skal du? -Parterapien fører ingen steder.
-Jeg er enig. -Da slutter vi.
Si til dr. Henderson at vi slutter.
Hei.
Jeg tenkte å dra nå. Skal advokaten min ringe din?
-Jeg har ingen advokat. -Ikke jeg heller.
Kan man ikke gjøre dette uten advokater?
Jeg har ingen anelse.
-Jeg skal finne det ut -Nei, jeg kan finne det ut.
-Hvor skal du gjøre det? -Jeg har jo datamaskinen min.
Jeg skal finne det ut. Du har mye å gjøre.
Nei, jeg må bare finne ut hvor jeg skal sove i natt.
Det er ingen grunn til at du ikke kan bo her.
Kutt ut, Frances. Det fins tusen grunner.
-Jeg er lei for det, Robert... -Ikke lag en scene nå.
Jeg klarer ikke dette.
-Jeg er lei for det. -Det er greit.
Bare husk en ting: Jeg har alltid elsket deg.
Og jeg har elsket deg.
-Ha det, Frances. -Ha det, Robert.
Ha det.
Jeg må virkelig gå på toalettet. Du vet nok hva det betyr.
-Bare gå, du. -Takk.
-Kan du gå ovenpå først? -Ja visst.
Ditt siste minne av meg her skal ikke være...du vet...
-Jeg skjønner det. Takk. -Takk.
Frances?
Jeg ville bare si navnet ditt en gang til.
Helvete! Kutt ut nå... Hva faen...?
Tekst: Nina Flesvik www.sdimedia.com